Denna film är baserad på verkliga händelser.
En del scener och dialoger är ett utslag av kreativ frihet-
- hellre än en skildring av vad som verkligen skedde.
Din mamma är upptagen på kasinot. Hade ni en trevlig resa?
Ni minns inte mig, men vi träffades när ni gick i skolan.
Jag var examensvakt.
Ni glömde nog det snabbt efter att ni klarat examen, eller hur?
- Bagaget kommer på band 3. - Jag har inget bagage.
- Er mamma längtar efter er. - Varför är hon inte här, då?
- Hon ville att jag skulle hämta er. - Varför då?
Jag är advokat. Jag kan ta hand om skilsmässor.
Jag förstår.
- God dag, mademoiselle. - God dag, Mario. Till stranden.
Er mor väntar.
- Ni vet inte vad ni går miste om. - Jag får öroninflammation av att bada.
Jag undviker stranden.
- Har ni en cigarett? - Ja.
- Ni blir förkyld. - Tack.
- Är Agnelet ert riktiga namn? - Javisst.
- Det passar er inte. - Inte?
Ni liknar inte ett litet lamm.
- Vad liknar jag, då? - Jag vet inte.
- Vi kanske borde gå. - Vi har tid.
Jag är ledsen, men efter flygresan insisterade hon på att bada.
Det var dumt att skicka er. Var är hon?
I bilen. Jag tror inte hon gillar kasinon.
Åk hem, Maurice. Ni har jobbat tillräckligt i dag.
Jag tar hand om det, tack.
Er advokat är charmerande. Han ler som en liten pojke.
Ni har så rätt, miss Horchstein, och han ler väldigt mycket.
10 000 till madame? Kan jag placera markerna, madame?
12...? Och 18.
- Och... 30. - 30 också.
Varsågod, madame.
Varsågoda att spela.
Inga fler insatser.
11 vinner.
- Du är mycket vacker. - Lögnare.
Mario, sätt fart.
Du behöver klänningar, lite färg. Du går alltid i byxor och svart.
Den där hårfärgen får ansiktet att se hårt ut.
Jag färgade det spontant i går. Jag ville förändra mig.
- Straffar du dig själv för skilsmässan? - Du låter som Macha Béranger.
Jag lyssnar på hennes radioprogram på vägen hem varje kväll.
- Jag kom tillbaka för att jobba. - Jobba?
Tillbaka till universitetet?
- Vad ska du göra? - Sälja mina aktier och öppna butik.
En butik? Varför då? Jag behåller dina aktier.
- Men... - Jag vill inte tala om det.
- Låt mig landa först. - Okej.
Jag vet att jag är självisk, men jag är så glad att du är tillbaka.
Förlåt att jag är så rakt på.
Trevligt att ni kom, herrn. Ni kallas det, eller hur?
Ja, men jag gillar inte att kallas det. Säg Maurice, som alla andra.
- Varför går ni alltid i kostym, Maurice? - Er mors önskningar är min lag.
Ni borde prova, Maurice. Det är väldigt lätt...
Ni vet inte vilket håll den flyger åt. Ni måste förutse dess bana.
- Det är bra träning. - Okej. Jag vet inte om jag kan.
Får jag låna de där?
Jag för över pengar till ditt konto i morgon.
- Ett förskott på aktierna? - Nej, det är pengar jag ger dig.
- Jag vill bara ha det som är mitt. - Jag kan inte köpa din andel nu.
Du sitter i styrelsen. Du kommer se hur allvarlig situationen är.
- Varför säljer vi inte Palais? - Skojar du? Det är mitt liv.
- Är det min tur? - Han är först.
- Behöver ni min hjälp, madame Le Roux? - Nej, tack.
- Ville ni träffa mig, monsieur Guérin? - Vi förlorade mycket pengar i går.
- Hur mycket? - Fem miljoner.
- Fem miljoner? - På 30-40, mellan 21:30 och 22:45
- Jag ville inte berätta på telefon. - Har ni sett övervakningsfilmen?
Ja, alla spelade efter reglerna. Ni kan själv titta.
Det måste ha varit riggat. Ni är ansvarig.
- Croupieren kan ha mutats. - Vi betalar dem för att undvika sådant.
Ni måste acceptera förlusten. Det är bara otur.
Skyll på otur. Spelarna kan ha fått förhandsinformation om korten.
- Misstänker ni personalen? - Nej, vi tvivlar på er.
- Vart vill ni komma? - Det kommer jag till...
- Vad drar ni för slutsatser av det här? - Det har försatt oss i en svår situation.
Vem kan dra fördel av det?
Har ni läst dagens tidning?
Fratoni lägger bud på Palais.
Är det också otur?
- Anklagar ni mig? - Nej, det är en misstanke.
Jag ska lämna in min avskedsansökan.
Som huvudägare och styrelseledamot har madame Le Roux något att tillägga.
Jag motsäger mig det.
Robert Monnier, involverad i organiserad brottslighet och bedrägerier.
Marcel Romero, nattklubbsägare, inblandad i knarkhandel.
- De är oskiljaktiga. - Har aldrig sett dem.
En tysk, Hermann Valbecker. Svartlistad från engelska kasinon.
En italienska, Natalia Borghini. En före detta dansös.
Det underbara gänget tog era fem miljoner.
- Hur fick ni den informationen? - Mina vänner.
"Mina vänner"... Förolämpa mig inte med sådant skitsnack.
Den lokala polischefen. Han känner till något om alla.
Hej på er.
- Kom och drick kaffe! - Jag vill inte störa.
Vi är klara.
- Ha en bra dag. - Får jag åka med till Nice?
- Mario kan köra dig. - Vill ni inte?
- Jag kör motorcykel. - Jag körde motorcykel i Nordafrika.
Jag kommer direkt.
Det är inte säkert utan hjälm. Adjö.
- Hur går det med renoveringen? - Den är klar.
Det var en leksaksaffär förut. Tack för liften härom dagen.
- Jag ville inte oroa er mamma. - Jag har något till er.
- Till mig? - Ja, till er.
- Varsågod. - Tack.
Det är Odyssén. Ni kan läsa den för sonen.
- Ni har väl en son? - En son? Ser jag så gammal ut?
Nej, men jag har frågat runt lite.
- Är ni ledig i kväll? Middag? - Jag är inte redo för någon än.
Jag tänkte bara tacka er för boken. Inte stöta på er.
- Ursäkta att jag är så besvärlig. - Ingen fara.
Jag vet inte vad ni hört, men ni är inte min typ.
Jag gillar inte sportiga tjejer.
Om ni är rädd för att äta middag, ska jag inte tvinga er.
Tro inte på allt folk säger om mig. Ha en bra dag.
Inga fler insatser.
- Det ekar tomt. - Jag märker det.
- Och Casino Ruhl? - De ökar. Fratoni gnuggar händerna.
- Han ska inte få utmanövrera mig. - Han har staden och maffian på sin sida.
Ni är lite trängd.
35 gånger insatsen.
- Det blir 350, monsieur. - Tack. Till er.
- Vi måste agera. Några idéer? - Städa upp på er egen bakgård först.
- Och det betyder? - Acceptera Guérins avskedsansökan.
- En tequila, tack. - Två.
Ni borde driva kasinot. Ta över vd-posten.
- Jag vet inte om jag kan det. - Det lär ni er.
Som vice ordförande i styrelsen har ni utslagsröst. Och jag backar upp er.
Jag bryr mig inte om makt. Jag tycker om marknadsföringen.
350 familjer är beroende av bolaget. Ta ansvar för dem.
Ni kanske inte bryr er om makten, men ni kan kämpa.
Här. Till den framtida chefen.
Maurice Guérins avgång som vd för Palais de la Méditerranée är noterad.
- Har vi en kandidat för positionen? - Jag föreslår mig själv.
- Det är inte möjligt. - Hur så, monsieur Guérin?
- Ni har ingen erfarenhet. - Min klient opponerar sig.
Visst, men jag kan inte låta bolaget falla.
Enda möjligheten är att utse en jurist för att ta itu med det.
- Det löser inget, det vet ni. - Inga andra kandidater? Då röstar vi.
Alla som är för madame Renée Le Roux?
Fyra röster för. Vilka är emot madame Le Roux?
Fyra röster emot. Då har vi hamnat i ett dödläge.
Ni glömmer en sak, monsieur Guérin. Vice ordföranden har dubbla röster.
Resultatet blir då fem mot fyra till min fördel.
- Fem mot fyra. - Det står i reglementet.
Ni har själv skrivit det, mr Guérin, på monsieur Le Roux's initiativ.
- Har ni inte läst dem? - Inte den tonen, unge man.
Artikel 16, paragraf... 3.
Varsågod.
Ja, faktiskt. Med hjälp av utslagsrösten-
- blir madame Le Roux vd för Palais de la Méditerranée.
Jag har noterat det, men jag betraktar det ändå som en kupp.
Jag motsätter mig det. Ni har begått ett stort misstag.
Grattis. Henry hade blivit stolt.
- Vi vann. - Tack, Maurice.
- Får jag ge er en kram? - Ja.
Bra.
- Stannar du inte? - Nej.
- Vad glad jag är. - Jag är utsvulten.
Det tar jag hand om.
Jag måste hitta någon som kan stödja mig.
- Känner ni till någon? - Ja, jag.
Jag kan hänga upp min advokatkostym ett tag.
- Jag behöver någon från kasinovärlden. - Nej, ni behöver ett stöd.
Er fiende är Fratoni. Han köpte upp Menton efter att ha riggat ett spel.
Tre miljoner och 30-40. Känns det igen?
- Ska ni inte äta något? - Nej, tack. Samma gäng som på Palais.
Fratoni tvättar maffiapengar.
Han försätter kasinon i gungning och sen köper han dem.
Han kommer inte åt Palais.
Ni behöver någon i er ringhörna.
Utgör inte vi ett bra team? Såg ni Guérins min?
Som en torsk som kippar efter luft.
- Jag ska tänka på det. - Tack.
Smaklig måltid.
- Man blir deppig av att stirra in i elden. - Vad ska jag titta på då?
Vet inte. Mig, kanske? Om det inte gör dig ännu deppigare.
- God dag. - Behöver ni hjälp?
Nej, tack. Jag bara tittar.
Vad fina.
Var det en sådan ni gav till Maurice?
Han sa att vi påminde om varandra.
- På vilket sätt? - Inte vet jag. Han gav inget exempel.
Inte utseendemässigt i alla fall.
- Är ni vän till honom? - En av hans älskarinnor.
Jag heter Zoune. Jag är inte här för att ställa till med en scen.
Det betyder att ni antingen säger något dumt eller elakt. Eller båda delarna.
Jag ville bara träffa er. Jag är sjukligt nyfiken.
Jag vet att han inte håller sig till en kvinna.
Men han skyddar sin frihet mer än någon av oss.
Ni måste ta lite fel nu. Vi är inget kärlekspar, bara vänner.
Han får alla på fall till slut.
Vad ska jag ge honom? Han samlar på La Pléiade-utgåvor.
Jag tvekar mellan Hemingway, Rimbaud eller Gide.
Jag sa att vi var tillsammans. Värden föredrar par.
Det är inte Taj Mahal, men det är fräscht... och ledigt.
Det finns inget rum man kan hänga en kristallkrona i.
Jag vill inte ha mycket möbler. En fåtölj, bord. Jag vill ha fria ytor.
Madame Le Roux, är en man med stil.
- Är det vad ni tänkt er? - Jag hade inte tänkt något speciellt.
- Vad tycker ni? - Den är inte till mig.
Terassen är min favorit.
Inte mycket till utsikt, men ni kan sola naken.
Vad fin. Jag kan odla kryddor. Timjan, basilika...
Och lite cannabis. Åker ni dit ringer ni er advokat.
- Föredrar ni det här framför villan? - Villan är min mammas.
Ett litet sovrum. "Det badar i ljus", som de säger.
De har lämnat en säng. Lite hård.
Det kan jag fixa.
Nu är fjädrarna borta.
- Tack. Vilken fin klänning. - Tack.
- Ja, madame. - Någon har varit på mitt kontor.
Jag vill att låsen byts ut i dag. Jag tar hand om nycklarna.
- Hallå? - Stör jag?
Jag har hittat en kula på kontoret.
Jag är inte överraskad. Ni borde skaffa en livvakt.
Det skulle Fratoni gilla.
Har ni tänkt över mitt erbjudande om att jobba tillsammans på Palais?
- Jag gillar inte er framfusighet. - De försöker skrämma er.
- Anlita mig. - Jag har inte bestämt mig än.
Ni är alldeles för gåpåig.
- Är jag för tung? - Varför frågar du det?
- En flicka i skolan sa att jag var tung. - Gjorde hon? Vad sa du då?
De vägde oss. Hon vägde 19 och jag 25.
Gjorde du? Det är helt normalt.
Pojkar väger mer än flickor. Det är normalt.
- Det är madame Le Roux's sekreterare. - Ett ögonblick.
Pappa! Det är madame Le Roux's sekreterare.
Det har skett en olycka. Någon har slagit ner henne.
Hon är på sjukhus...
Gå i väg.
Om de skrivit ut henne, så är det väl ingen fara.
Jag hoppas hon blir bättre. Det hände när hon skulle lägga på posten.
Hon beslutade att slå tillbaka. Hon mår bra. Det är ett mirakel.
Tack, för att ni ringde.
God dag.
Fratoni vill sänka kasinona på sydkusten. Några frågor?
- Hur vet ni att det är maffiapengar? - En polisrapport...
Där identifieras Fratonis närmaste medarbetare, Cesare Valsania.
Han är den kalabriska maffians bankir. Här är en kopia.
Är det lätt att tvätta pengar på kasinon?
Om kasinot är med på det, ja.
En spelare med mycket pengar dyker upp och växlar mot marker.
Han spelar och förlorar lite. Går sen till kassören och växlar in markerna.
Pengarna är nu hans vinst och helt lagliga.
Kan ni berätta mer om olyckstillbudet?
Jag skulle lägga på posten. Jag fick ett slag i huvudet och svimmade.
Jag såg ingen.
Tack.
- Jag hörde om olyckan? - Olyckan? Du måste skämta.
- Det vill Fratoni man ska tro. - Är det därför du är ute efter honom?
- Som Jeanne d'Arc. - Absolut, och jag njuter av det.
- Te? - Nej, tack.
- En tältsäng? - För att undvika bilresorna hit.
Här är jag dygnet runt nu.
Jag är glad att se dig. Det var länge sen. Sätt dig.
Berätta hur det går för dig. Jag saknar dig.
Saknar du mig? Du kommer aldrig till min affär.
- Böcker... - Det är inte bara böcker.
Det finns mycket afrikanska och asiatiska saker.
- Jag måste få andas, mamma. - Ja, men andas då.
- Fick du mitt kronofogdekrav? - Ja.
- Jag vet hur envis du är. - Jag vill bara ha min andel av arvet.
- Jag önskar du tog tag i det. - Förstår du inte min situation?
Jag blev nerslagen och stukade vristen.
- Ska du pressa mig då? - Det är alltid fel tidpunkt för dig.
Du kontaktade din gudfar. Han tycker också du ska sansa dig.
Jag är inte tokig, mamma. Jag vill bara ha mina pengar.
Skrik inte. Du ska få dina pengar. Inte nu, bara.
- Om två år kommer Palais... - Då är det värdelöst.
- Säg inte så. - Okej, men så tänker jag.
- Alla vet att du är hopplös. - Vilka är alla?
Jag väntar inte i två år.
Tack för besöket.
- Följ min dotter ut. - Jag hittar ut själv.
- Gråter du? - Ingen fara. Glöm det.
- Jag begär tillstånd att gå ombord. - Bifalles.
Varsågod. Jag kunde inte välja roman.
Det är en anteckningsbok. Du kan skriva din egen historia.
- Får jag titta? - Ja, varsågod.
Jag sorterade mina bilder.
Du och Jean-Pierre var ett lustigt par.
Är det du?
Mamma tvingade mig dansa balett. Jag kämpade med positionerna.
Det var en mardröm. Vad jag hatade henne.
- Jag gillar fotot. - Verkligen? Varför då?
Jag vet inte. Uttrycket i din blick.
Vilken musik gillar du?
- Får jag? - Ja.
Jag spelade in det i Afrika. Ljudkvaliteten är inget vidare.
Lite skillnad från baletten.
- Kan du dansa till det? - Lite grann. Jag har lärt mig.
- Du får inte skratta. - Nej, då.
- Ni behövs i kassarummet. - Nu?
Kassachefen sa att det var brådskande.
- Vad är det för musik? - Jag vet inte.
Har den äran, Renée.
Jag vet inte vad jag ska säga. Tack.
Då blåser jag väl ut ljuset.
- Var det er fåniga idé? - Absolut. Jag har också en present.
Kommer strax tillbaka.
Jag lämnar er.
- Jag är glad att du är här. - Maurice insisterade.
- Vad fin. Är den indisk? - Nej, afrikansk.
Ni letar efter en kasinochef...
Maurice hoppas få den positionen. Han passar för uppgiften.
Försök inte påverka mig. Jag kan hans styrkor och svagheter.
Han är advokat med lite för hög svansföring.
Du kan vara så skrämmande hård.
Här.
- Jag dricker inte. - Du kan väl skåla för din mamma.
Ha den äran, Renée.
Smörj in de delar som kyls ner mest.
- Du har inget emot det? - Nej, jag gillar din hud.
Du borde inte simma i det här vädret. Du blir förkyld.
Jag är inte rädd för kyla.
- Vackra diamanter. Var kommer de ifrån? - Namibia, tror jag.
Verkligen. Får jag titta lite närmare?
Man kan se på formen vilken typ av diamantådra den kommer från.
Den här ett exempel från gruvorna i sydvästra Afrika.
Jag hade gärna varit med på födelsedagsfesten...
Hon är en fantastisk ung kvinna.
- Får jag växla de här? - Självklart. - 10 000.
Åtta, fjorton och låga nummer.
- Åtta, fjorton och låga nummer. - 2 000 på 13.
Ja?
Får jag presentera monsieur Briault, nya kasinochefen.
God dag.
- Vem är Briault. - Han har jobbat på inrikesdepartementet.
Och han har drivit fem kasinon. Stora kasinon.
- Varför gör ni det här mot mig? - Jag har valt en kompetent man.
Jag bestämmer själv över min verksamhet.
- Vill ni inte äta? - Nej, min aptit är förstörd.
- Var inte barnslig. - Jag offrade min praktik för det här.
Nej, er praktik har aldrig fungerat, och det är inte mitt fel.
- Jag har alltid stöttat er. - Jag har stöttat er ekonomiskt.
- Ni har bara betalat arvode en gång. - Ni hjälpte mig driva in lite skulder.
- Det är inte allt jag gjort, det vet ni. - Vad mer har ni gjort? Påminn mig.
Ni har gett mig råd. Ganska relevanta ibland.
- Alla vet att ni är intelligent. - Ni behandlar folk som lakejer.
- Er dotter har rätt. - Blanda inte in henne.
- Vad var det ni sa? - Ni gör mig förbannad.
- Vad håller ni på med? - Min lojalitet har gränser.
Jag är inte er rådgivare mer.
God dag. Tack.
Jag har slut på cigaretter. Har du några?
- Försök lugna ner dig - Jag är i en knipa.
- Förlåt att jag plågar dig med det här. - Det är ingen fara.
- Kan jag hjälpa dig? - Hur då?
Jag vet inte, men du kan räkna med mig.
- Jag gjorde bort mig för haggan. - Det krävs mod för sådant.
Mod ger inte mat på bordet. Jag måste rädda min praktik.
Nu slipper jag i alla fall tredelade kostymer.
Det är ju alltid något.
- Hur mycket behöver du? - Nej, jag vill inte att du gör det.
Jag gör vad jag vill med mina pengar.
- Räcker det? - Jag vill inte ha dem, sa jag.
Betala tillbaka när du kan.
Jag vill göra det.
Tack.
- Fick du mina meddelanden? - Ja, jag ville inte svara.
- Varför ignorerar du mig? - Jag bråkade med Renée. Jag sa upp mig.
- Vad bra för dig. - Hon var min största kund.
Jag är trött på familjen Le Roux. Vi hade kul. Nu är det slut.
- Slut? - Ja, så tänkte jag.
Om du inte vill se en kille i rännstenen.
- Du har väl andra kunder. - Det är inte samma typ av kunder.
Lyssna nu. Jag väljer en slumpvis.
- Spelar du in samtalen? - Jag klipper dem och arkiverar dem.
- Det måste ta en evighet. - Nej.
Man arbetar snabbt när man är lat av naturen.
- Jag får inte ut nåt på försäkringen. - Har ni överklagat.
- Nej, inte än. - Gör det.
Vad skulle det kosta? Jag har inte råd med ert arvode.
Jag är de fattigas advokat i ett sunkigt kontor.
Hej då, Agnes Le Roux. Du hittar nog en ny kompis.
Jag vill inte ha en kompis.
Vad vill du, då?
Vet du ens det själv?
Gå, om du inte har något att säga.
Det är okej om du inte gillar mig. Jag vill bara veta det.
Menar du att du gillar mig?
Du känner ju till Zoune. Hon kom till din butik.
Hon väntar på mig.
Jag vet att du har en massa älskarinnor.
- Skrämmer det inte dig? - Nej. Jag är inte feg.
Jag varnar dig. Jag är jobbig jävel.
Jag är med henne till midnatt. Jag kan komma efter det.
- Fortfarande inga spotlights? - Belysningen är dålig.
Jag behöver en här och en här för de här.
- Har inte arvtagerskan råd med det? - Jag väntar på min andel än.
Som Renée driver affärerna kommer det inte finnas någon andel kvar.
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag har skickat ett formellt krav.
- Så går det inte till. - Hur gör man då? Det är ju ditt jobb.
Jag jobbar inte åt Le Roux längre, men du får gärna anlita mig.
Kom till kontoret, så gör vi det på rätt sätt.
Jag vill bara ha det jag har rätt till. Det är helt normalt, eller hur?
- Säg att jag har rätt. - Det är klart att du har rätt.
Jag vet bara inte hur jag ska lösa det.
Jag har en idé som skulle intressera Fratoni.
- Fratoni, gangstern? - Det är vad din mamma påstår.
- Känner du honom? - Han är också frimurare.
För mig är han bara en vanlig affärsman.
- Är de inte fina att se på? - Jag är hedrad av inbjudan.
Ta det lugnt. Du har slutat hos drottningen. Njut av livet.
- Här är vi informella. Lemonad? - Nej, tack.
Jag älskar djur. Hoppas du gör det också.
Titta på hästen. Vad kan vara vackrare?
- Har ni vunnit många lopp? - Vem bryr sig?
Det är inte därför jag sysslar med avel. Varsågod och sitt.
Låt oss tala siffror. Hur mycket vill arvtagerskan ha?
Vi har inte kommit fram till en exakt summa.
Kom igen. Du ödslar med min tid.
Jag är med om hon röstar mot sin mor.
Vad kommer skiten att kosta mig? Jag kastar inte pengar omkring mig.
- Jag måsta tala med Agnés. - Dags för mitt insulin.
Vad sägs om summan motsvarar arvet? Skulle det fungera?
Hur mycket?
Tre miljoner.
Jag för över det till en schweizisk bank. Ett samtal är det enda som behövs.
- Du kunde ju anstränga dig lite. - Jag föredrar att lämna det till dig.
Kalla fötter? Det är inte för sent. Jag ber bara Fratoni avblåsa det hela?
Nej, vi gör det.
Jag vill bara känna dig nära mig.
- Här, ta emot. - Tack.
- Gör du nåt ikväll? - Familjen och sen Françoise.
- Du, då? - Inget speciellt.
- Varsågod. - Tack.
- Du har vänner. Varför går du inte ut? - Vänner?
Du är faktiskt den enda jag vill träffa.
- Ska jag slå in den också? - Nej, den är till mig.
- Varsågod. - Tack.
- Adjö. - Ha en bra dag.
- Din butik är fin. - Den börjar gå bra.
- Du ser vacker ut. - Jag är kär. Det händer inte ofta.
Aldrig, så vitt jag vet.
Du borde kanske inte synas med honom. Inte med Fratoni heller.
Jag gör som jag vill. Du behöver inte förmana mig längre.
- Jag är ingen liten flicka. - Han kommer göra dig olycklig.
Han är gift och har barn. Och Fratoni är ute efter mig.
Maurice är skild. Han behöver inte stå till svars inför någon.
- Han är bara ute efter pengar. - Mina pengar är en del av mig.
- Jag behöver lite färg på tillvaron. - Du förtjänar bättre än så.
Om det är allt du har att säga, så kan du gå.
- Det är mitt ansvar att beskydda dig. - Genom att skjuta min älskare?
Agnés är här. Tillsammans med advokat Agnelet.
De väntar på er.
- God morgon. - God morgon, madame Le Roux.
Innan vi börjar. Vad gör Agnelet här när han inte längre är min advokat?
- Han är min advokat. - Men du gav mig fullmakt att välja.
Din signatur från 18 oktober, 1976. Monsieur Briault representerar dig.
- Förutom att jag själv är här. - Du gav mig fullmakt att välja.
- Jag återkallar den. - Återkallar den?
Den fullmakten las aldrig fram för styrelsen, så den är ogiltig.
Agnés behöver inte representeras av någon.
Det stämmer. Om Agnés Le Roux är närvarande-
- och önskar deltaga, så har hon rätt till det.
De anställda har gått med på en lönesänkning under mitt ledarskap.
Vi hoppas kunna återställa underskottet de kommande åren.
Jag ber er därför att rösta på mig, så jag kan fortsätta med mina planer.
Innan ni röstar vill jag höra vad ni har att säga.
Trots er optimism är ert ledarskap för äventyrligt.
Ni har personalen med er, men ni lovar guld och gröna skogar.
Vi behöver någon ny i ledningen. Jag röstar emot er.
Ni blir inte av med mig. Vi har hälften av rösterna. Ett dödläge hjälper ingen.
Framtiden för branschen och 350 familjers trygghet står på spel.
- De förtjänar en kompetent ledare. - Menar ni en som Fratoni?
Jag ber er att rösta på mig. Det enda jag vill är att rädda Palais.
Låt oss rösta.
- Jag röstar emot. - Emot.
- Emot.
- Jag röstar för. - Jag röstar för madame Le Roux.
För.
Agnés?
- Jag röstar emot. - Vad håller du på med?
- Agnés? Agnés? - Jag röstar emot.
Agnés Le Roux sviker sin mor.
- Förlåt att jag är sen. - Ingen fara.
Du är en stjärna nu.
Sluta läsa det om och om igen.
Om dina 10 röster hade lagts på Le Roux, hade det blivit oavgjort.
Din mamma hade inte blivit omvald.
Det finns ingen anledning att känna skuld.
Lyssnar du?
Förlåt.
- Fin. Är det din brors? - Det är inte min bror.
- Får jag titta? - Varsågod.
- Vad vill han ha? - Han är intresserad av motorcykeln.
- Han trodde du var min bror. - Gjorde han? Vi är inte lika.
- Har du syskon? - En bror. Det skilde två år mellan oss.
Men vi såg ut som tvillingar. Titta.
Han läste medicin.
Han låste in sig för att plugga till tentorna.
En dag hittade vi hans nycklar. Han var borta.
- Borta? - Kroppen hittads i Marseilles.
Han hade tagit livet av sig.
Jag fick identifiera honom. Mina föräldrar var på semester.
Jag bad dem komma hem, men de skickade bara pengar till begravningen.
Jag var ensam på kyrkogården.
Kom igen.
Pengarna fördes över av Jean Dominique Fratoni 12 juli.
De har delats mellan era respektive konton.
Tack.
Två dokument för advokatens fullmakt.
När jag skrivit under har bara Maurice access till mitt konto, förutom jag?
Stämmer. Och ni har även access till mr Agnelets konto.
Ingen tidsbegränsning. Var och en har full access till den andres konto.
Det är inte helt vanligt, men ni är överens, eller hur?
Ja.
- Vi vill också ha ett bankfack. - Med ömsedig access.
Mycket bra.
Tack.
- Nu är du på det torra igen. - Tack vare dig.
Gå inte och tro att du köpt mig. Jag är inte till salu.
- Det förändrar inget mellan oss. - Varför säger du så där?
- Jag kräver inte något av dig. - Din mor blandade alltid ihop rollerna.
- Jag är inte min mamma. - Lyckligtvis.
- Kan ni inte knacka? - Mario, kör hem madame Le Roux's saker.
Behövs inte, Mario. Jag behöver ingen limousine mer.
- Jag vill inte vara skyldig maffian. - Ni har blivit besatt av maffian.
Är det ett sätt att dölja era egna ledarskapsbrister?
Er efterträdare har utnämnt mig till teknisk chef och controller.
Jag skulle vilja kontrollera de dokument ni tar med er.
Är den här tillräckligt vass?
- Är det inte för högt? - Nej, det går bra.
Hjälp mig att berätta för personalen att vi stänger butiken.
- Varför då? - Palais är i konkurs.
Domstolen kommer hitta köpare.
Vi förklarar för köparna att det inte är värt det.
- Jag vill att ni spetsar till talet. - Jag är nog inte mannen för jobbet.
Ni kan de där vänsteridéerna. Ni kan formulera det.
- På en gång? - Ja, de är redan här.
Mina damer och herrar.
Trots våra ansträngningar har vi inte lyckats vända siffrorna.
Vi är för närvarande i konkurs.
Idag har vi kontaktat konkursförvaltaren i Nice-
- med en förteckning över våra tillgångar och skulder.
Var så snälla...
Jag ber er...
Var så snälla... Vi har gjort allt vi kunnat för att undvika det här.
Men förlusterna från madame Le Roux's styre, gav oss inget val.
Jag kan lova er att era löner betalas ut vid månadsskiftet.
Efter det, då?
Jag kan försäkra er att allt överskott kommer gå till att kompensera er.
Ni sparkar ut oss!
Vi sittstrejkar.
Sittstrejk.
Vi ockuperar företaget!
Kom in, Mario.
- Det är första gången ni bjudit in mig. - Och sista. Jag måste sälja nu.
- Var så god och sitt. - Fratoni stänger ner Palais.
Han bryr sig inte om Palais. Han vill sälja det till stadshuset.
I åratal har Médecin velat bygga lyxvåningar där.
- 350 familjer utan inkomst. - Jag trodde inte det skulle gå så fort.
- Kan jag göra något för er? - Nej, Mario. Åk hem till din familj.
De är hos mina föräldrar i Neapel över helgen.
- Har du ätit? - Nej.
- Vad sägs om en omelett? - Jag är inget bra sällskap.
Förutom fotboll finns det inte mycket jag kan konversera om.
Då pratar vi fotboll.
- Jag njuter mer av vin nu. - Det sägs ett det är bra för en.
- I kväll stämmer det. En skål för oss. - Det kommer att gå bra.
Ursäkta att jag säger detta, men det är er dotters fel att vi sitter här.
Varför gjorde hon det? Vi har alla talat om det.
Det sägs att det inte var hennes röst som fällde er-
- utan att det blev 50/50 och ett dödläge.
Ingen förstår något. Gör ni det? Har ni någon förklaring?
Hon blev manipulerad. Agnelet är min förklaring.
Jag vill inte blåsa upp det som tidningarna - men att svika sin mor.
Jag skulle aldrig förlåta henne. Ni behöver inte ursäkta henne.
Att göra så mot sin egen mor är kriminellt.
- Vi talar inte mer om henne. - Men det är sant. Det vet ni.
I backspegeln kan man se vad folk går för.
Ursäkta mig... men jag måste få vara ensam. Jag måste lägga mig.
Jag har din adress. Jag skickar referenserna till dig.
- Oroa dig inte. - Tack, signora.
Mademoiselle Le Roux, ni har telefon.
Agnés, det är Maurice. Min son har feber.
- Det är okej, Maurice. - Jag kan inte lämna honom.
- Jag är ledsen. - Det spelar ingen roll.
- Vi tar det en annan gång. - Jag måste stanna hos honom.
Sluta, pappa.
- Mr Fratoni tycker att vi ska renovera. - Jag har något till dig.
Har du en cowboy-dräkt? Nu har du en i alla fall.
- Vad säger man då? - Tack.
Om du vill kan du och din mamma komma och titta på mina hästar.
Kan du rida...? Då ska jag lära dig.
- Ska vi öppna? - Ja, öppna den.
Men, titta! En hatt.
Få se hur du ser ut?
- Hur är det med flickan Le Roux? - Jag vet inte.
- Du träffar henne väl, hoppas jag. - Inte så mycket längre.
Det är inte bra. Inte bra alls.
Jag hörde att hon köpt en Range Rover.
Det verkar som om hon vill blåsa alla pengarna.
- Hon vill köpa en fårfarm. - Och leva med dig på den?
Hon behöver någon dygnet runt. Det är inte jag.
Sluta. Jag hatar det där.
Jag vill resa bort med dig.
- Söderut. Vad sägs om Marocko? - Med tanke på din Range Rover?
- Följ med och titta på den. - Bilar är inte min grej.
Sluta, du är genomblöt.
Torka dig. Sluta!
- Ska du jobba i eftermiddag? - Nej, ska du?
Ja.
- Hur går det med byrån? - Jag försöker få den på fötter.
- Med Fratonis hjälp? - Ja, lite grann.
Han frågar hela tiden efter dig. Han är orolig att ni ska försonas...
innan försäljningen är genomförd.
- Är det därför du är här? - Jag är här för att träffa dig.
- Jag är inte nöjd med det du ger mig. - Jag är ju här. Vad kan jag mer göra?
Andra människors satans känslor.
Jag gör allt för att undvika dem. Jag står inte ut med konsekvenserna.
Jag bryr mig inte om dig lika mycket som du bryr dig om mig.
Är det mitt fel? Jag har inte bett om att bli älskad.
Jag kan inte låtsas vara förälskad.
Det måste vara jobbigt att höra, men så är det.
- Vi skulle kunna rymma ihop. - "Rymma"? Du låter som en tonåring.
Ska vi karva in våra initialer i ett träd också?
Har du verkligen varit gift i fem år?
Resa bort med dig för att se dig gråta? Nej, tack.
- Jag lovar att inte gråta. - Hör på, Agnés.
Älska mig inte för mycket. Jag får panik av det.
Det var bättre när vi var vänner.
Jag är trött på att prata med mig själv. Jag pratar med dig istället.
Jag vet att den värld vi hade ihop, kommer vi aldrig att förlora.
Men säga att det räcker är att begränsa sig. Vi kan uppfinna något nytt.
Klockan 05.00 och Agnés sover inte.
Istället för att tala med en frånvarande, bestämde jag mig för att skriva.
Jag måste få veta var du är. Det har jag inte vetat på ett tag.
Åh, gubben.
Hur mår du? Vad har du gjort i dag?
- Jag har ritat. - Har du?
Vänta här. Gå ingenstans.
Kom hit. Vad gör du här? Vad vill du?
Jag ville se dig med din son.
- Du har inget med honom att göra. - Jag är ledsen.
- Varför är du så aggressiv? - Jag gillar inte att bli förföljd.
Hade du räknat med att bli presenterad?
Här är prinsessan Le Roux, arvtagerskan.
Jag vill inte bråka, men det här... Jag trodde inte det här om dig.
- Be om ursäkt... Nu! - Sluta.
Jag vet inte varför jag gjorde det.
- Jag ångrar det. - Att ångra något är lätt.
Det är svårare att be om ursäkt.
Jag skojar inte. Be om ursäkt.
Jag ber om ursäkt.
Nu vill jag se ett leende.
Titta på mig. Ett riktigt leende.
- Hallå? - Varför har det gått en vecka utan...
Det är ingen mening med att prata med dig.
Jag vill inte förklara för dig...
eller be om något.
Jag vet inte vad du håller på med.
- Jag tänder en cigarett. - Jag borde inte vara nära dig.
- Varför då? - Därför, Maurice.
Du ska vara som du själv vill.
Jag säger det igen. Jag kräver inget av dig.
Vad vill du med oss? Jag ville befria dig från dina problem-
- göra dig ekonomiskt stark, så ditt liv kunde vara lite lättare.
Allt jag vill är att du ska må bra, kanske till och med lycklig.
Att du ska vara den du vill vara.
Jag menar inte att du ska förändra ditt liv. Det måste du själv vilja.
Men om du vill, så är tiden rätt för det.
Vi har något speciellt, men du vågar ge dig hän.
Jag ville ge dig möjligheten, men du vågar fortfarande inte flyga.
Min resa är över. Jag stannar här. Allt är bra.
- Larmcentralen. - Jag är advokat Agnelet.
Jag ringer angående en klient, Agnés Le Roux.
Hon ringde mig i går kväll. Jag är orolig att hon försökt ta sitt liv.
Hon svarar inte. Ni måste skicka en ambulans.
Hennes adress, tack. Boulevard Saint-Roch 28.
- Hallå? - Sa ni Boulevard Saint-Roch?
- Ja, men jag tog fel. Det är... - Boulevard Carnot? Vi har Le Roux där.
Ja, det stämmer. Jag blandar alltid ihop dem. Ursäkta mig. Tack.
Ja, vi är hos henne. Vi magpumpar henne.
- Är hon utom fara? - Ja, pillerna var inte så starka.
Men hon berättar inte hur många hon tog.
- Är hon vid medvetande? - Ja, det är hon.
En gång till.
Men hon kan försöka igen.
Någon som känner henne måste ta hand om henne.
Det är ingen bra idé i hennes tillstånd.
- Berättade ni att det är hennes mor? - Hon vet att vi ringde er.
Hon måste vila. Hon är mycket trött.
- Vägrade hon att träffa mig? - Ja.
Ursäkta mig.
Ursäkta, men ni kan inte stanna här.
- Kan jag träffa överläkaren? - Det är jag.
- Blommorna är döda. - Inte så konstigt.
Du har ju nycklar.
Jag går inte hit om inte du är här.
- Läs, om du vill. - Nej, det vill jag inte.
- Du kommer att förstå mig bättre. - Jag vill inte läsa det.
- Varför då? Är du rädd? - Nej, jag är inte rädd.
Vad är det då?
Kom igen. Läs det. Läs.
"Jag är sjuk, men jag vill inte ha någon behandling..."
"Diagnosen är tydlig, botemedlet också."
"Men om jag faller likt löven, så kanske min tid är här."
"Vilket skäl har jag att tvinga mig själv att vara kvar."
Jag vill ha dig.
Vi kan åka iväg över helgen, du och jag.
Lova mig att inte göra något dumt.
Jag väntar.
Jag lovar.
- Går du? - Ja, efter jag kollat tv: n...
och att det finns mat i kylen.
Det är Agnés, lämna ett meddelande.
Det är Biancatti från bilverkstan. Ring mig angående Range Rovern.
Det är Agnés, lämna ett meddelande.
Hej, snygging, det är Colombe. När kommer du till Paris?
- Varsågod och sitt. - Tack.
Pengarna på Mademoiselle Le Roux's konto har överförts till ert.
Jag vill också säga upp hennes bankfack.
Och placera pengarna på ert konto?
Ja, och för över mitt konto till ert kontor i Vevey.
- Mycket bra. - Det blir enklare för mig.
Min resa är över. Jag stannar här.
Allt är bra. Jag vill att Maurice tar hand om allt.
Agnés Le Roux och kasinokriget
En kvinna försvinner
Agnés Le Roux's mor har inte hört ett ord från henne på 4 månader.
Kasinots öde berodde på den saknade arvtagerskans andelar
Fratoni köpte min dotters röst, inte hennes andelar.
Agnelet döms till 30 månader för att ha riggat omröstningen
Ursäkta att jag tar emot er i mötesrummet.
Varsågod och sitt, madame Le Roux.
Tack för att ni accepterade min inbjudan.
"Möte" är väl mer passande.
Jag vill tala klarspråk.
Ni har framfört klagomål mot polisen.
Det är ett ovanligt agerande och kräver en förklaring.
Min dotter mördades av Maurice Agnelet.
Jag överklagade för att polisen inte skötte sitt jobb.
Alla utredare är nu pensionerade.
Er dotter försvann för över 20 år sen. Varför dra upp allt igen?
- Vad är det ni vill? - Jag vill att fallet öppnas igen.
Det är omöjligt. Det las ner.
- Nu är det preskriberat. - Jag vet hur man kommer runt det.
Agnés kropp hittades aldrig.
Jag behöver bara stämma Agnelet för att ha gömt kroppen.
Han flydde utomlands. Han måste ställas inför rätta.
Lagen har gjort sitt.
- Han är i Panama. - Han har rätt att leva sitt liv.
Förlåt mig, madame Le Roux, men...
det är kanske dags att inleda sorgeprocessen.
Jag tillåter inte att Agnés mördare går fri. Det kan jag inte.
Gick resan bra, monsieur Agnelet?
Monsieur Agnelet. En kommentar.
Ska ni bevisa er oskuld?
Det har gått 30 år sen försvinnandet. Jag vet inte vad domstolen vill.
Renée Le Roux har anklagat mig Det finns inte fall mot mig.
Jag har inte försökt hålla mig undan i Panama, som vissa påstår.
Jag är inte rädd. Jag är oskyldig.
Blev Agnés mördad? Var? När? Hur? Ingen vet.
Utan kropp, inget mord. Jag hoppas att hon lever. Tack.
Mina damer och herrar i juryn. Den 26:e oktober, 2005-
- har återupptar rätten anklagelserna mot Maurice Angelet.
Han tog pengarna från röstförsäljningen...
Han ljög och uppgav motsägande konton-
- i de banktransaktioner han genomförde utan Agnés Le Roux's godkännande.
Hans förklaringar till hennes försvinnande är inte övertygande.
Det skedde under en långhelg som de planerat att tillbringa ihop.
Han har inget alibi mellan 27 oktober och 2 november, 1977.
Den perioden då Agnés försvann.
Ingen kan bekräfta att han befunnit sig på de platser han uppgett.
Mina damer och herrar i juryn. Dessa fakta kan påvisa att Maurice Agnelet-
- dödade Agnés Le Roux för att komma över-
- 3 miljoner francs, de fått från Fratoni-
-och det utgjorde motivet till mordet.
Släpp fram oss, tack.
Har ni några kommentarer?
- Försök sova lite. - Kan inte. Jag har inget att dricka.
Varför stannade du inte i Panama? De hade inte utlämnat dig.
- Jag ville inte framstå som skyldig. - Inser du inte att alla är emot dig?
- Kommer din mor? - Nej, hon vägrar att vittna.
- Françoise oroar mig. - Hon vill ha sin hämnd.
Och då blir du utan alibi. Vad gör du då?
Jag vet inte. Vi får se.
Fullständigt namn, födelsedatum, yrke och hemadress?
Jag heter Françoise Lausseure, född 15 mars, 1940.
Jag bor i Nevis i Karibien. Jag har inget yrke.
Svär ni att säga sanningen? Sträck upp handen och säg att ni svär.
Jag svär.
- Var vill ni jag ska börja? - Var ni vill, madame.
Maurice kunde alltid få mig att skratta.
Vi möttes på en filosofiföreläsning på universitet i Monaco.
Vi var bra vänner på den tiden.
När vi möttes i början på 70-talet blev jag förälskad i honom.
Kände ni till hans relation med Agnés Le Roux?
Maurice ansåg att sex fick jorden att snurra.
Det var ett sätt för honom att känna sig framgångsrik.
Jag såg aldrig Agnés som en rival. Jag är frisinnad.
Hörde ni talas om hennes självmordsförsök?
Alla kvinnor runt Maurice försökte ta livet av sig.
Till och med jag försökte, och jag är inte den depressiva typen.
Hur reagerade ni när hon försvann på hösten 1977?
Agnés var borta. Jag tänkte inte mer på det.
Om hon var där eller inte hade ingen betydelse för mig.
Var ni i Genève med Maurice 27 oktober, 1977?
Nej.
Han frågade om jag ville tillbringa helgen med honom.
Jag sa ja, men han svek mig i sista sekund.
Han gjorde alltid så.
Varför har ni tidigare uppgivit att ni var i Genève med honom?
För att han bad mig göra det. Det är svårt att neka honom något.
Jag erkänner att jag ljög. Jag tyckte inte det var så allvarligt.
Vill monsieur Agnelet stiga fram till vittnesbåset.
Bad ni Françoise Lausseure att ge er ett alibi för 27 oktober, 1977?
Nej. Jag bodde på Hotel de la Paix tillsammans med Françoise Lausseure.
Hon nekar till det. Någon av er måste ljuga.
- Absolut, ers höghet. - Tack, monsieur Agnelet.
Madame Lausseure, drivs ni av hämndbegär?
Jag hyser inget hat mot denne man.
Vi hade det mycket bra ihop, och mycket dåligt också.
Jag ville träffa honom hela tiden.
På sätt och vis hade jag tur. Jag gick igenom samma känslostormar som Agnés...
och jag är fortfarande här.
Monsieur Agnelet, får jag ta ett foto?
Ja.
- Tack, trevlig kväll. - Detsamma.
- Vadå? - Nej, inget.
Har du sett hur Renée stirrar på mig? Hon ser på mig, men verkar inte se mig.
Hon är blind på ett öga.
Jag har stött på galna kvinnor, men hon tar priset.
Hon har varit ute efter mig i 30 år. Jag är faktiskt mannen i hennes liv.
Tycker du det är kul?
Hallå?
Varför har det gått en vecka sen... Jag ska inte behöva förklara...
- Jag vet inte vad du håller på med. - Jag röker en cigarett.
Jag borde inte vara nära dig.
- Varför då? - Därför, Maurice...
Du måste få vara den du är.
Jag säger det igen. Jag kräver ingenting av dig.
Madame Le Roux, varsågod och stig fram till vittnesbåset.
Ni är Renée Le Roux... Ni behöver inte svära eden.
Varsågod.
Jag har i 30 år velat ha den här rättegången.
Jag kämpade, anlitade detektiver...
Jag sålde allt jag ägde.
Många mödrar hade gjort samma sak om de haft råd.
Jag är trångbodd...
Jag träffar inga människor. Jag sköter mitt eget hushåll.
Jag vill inte tappa fokus på mitt mål.
Och i dag har jag uppnått det målet. Jag tror på rättvisan.
Angelet vet vad som hände med Agnés. Han var hennes demon.
Hon var inte sådan som hon skildrats. Hon brydde sig inte om pengar.
Hon var förblindad av denna man.
Agnés var ung och vacker. Hon älskade livet.
Jag är benägen att tro att hon var gravid när hon dog. - Stämmer det?
Tack, madame. Ni kan sätta er.
Min dotter har blivit berövad sin grav-
- och en dag begravs Agnelet på en kyrkogård.
Tack, madame.
Innan vi fortsätter rättegången tar vi en paus på 15 minuter.
Monsieur Agnelet, i februari, 1978, när ingen hört av Agnés på tre månader-
- förde ni över pengar från hennes konto till ert eget. Varför?
Jag ville skydda hennes pengar från hennes mor.
Hon försökte alltid förskingra hennes arv.
Jag förvarade pengarna i säkerhet på mitt konto.
Varför varnade ni inte Agnés istället för att ta över hennes tillgångar?
Det behövde jag inte. Agnés hade anförtrott pengarna åt mig.
Det var vad hon ville.
För henne var det en symbolisk gest-
- att ett kärlekspar delar pengarna.
Men ni är väl medveten om att övertagandet av 3 miljoner francs-
-kan visa på ett motiv till mordet.
Ett motiv betyder inte att ett brott begåtts.
Det finns inga som helst bevis på Agnés död-
- på hennes mördare, eller min inblandning.
Tvivlat måste gynna min klient. Det är en av våra juridiska principer.
Om det finns minsta tvivel, så måste man fria.
Stå upp!
Rättegången fortsätter. Varsågoda och sitt.
Jag ber de närvarande att vara tysta när domen läses upp.
Monsieur Agnelet, res er upp.
Här är svaren på frågorna som har ställts till juryn.
På frågan: "Blev Agnés Le Roux mördad?"
- svarade juryn "ja", med en majoritet av 8 röster.
På frågan: "Är Maurice Agnelet skyldig till mordet?"
- svarade juryn "nej".
På frågan: "Är Maurice Agnelet skyldig till stämpling till mord"-
- "genom att leja någon att utföra brottet?" svarade juryn "nej".
Monsieur Agnelet, ni är friad från anklagelserna.
Rättegången avslutas.
Det är skandal!
Var är min käpp?
Vem har tagit min käpp?
Agnés?
Gå och hämta Agnés.
Agnés... titta på mamma.
Ett år efter att ha blivit friad av domstolen i Alpes-Maritime-
- blev Agnelet, efter överklagande, dömd-
- till 20 år för mordet på Agnés Le Roux.
2013 fördömde Europadomstolen-
- det franska rättsväsendet, för att man kränkt grundläggande friheter-
- eftersom den åtalade inte förstod skälen till sin dom.
2014 skedde en tredje rättegång i Rennes.
Agnelets son anklagade honom för att ha mördat Agnés Le Roux i Italien.
Domstolen dömde honom återigen till 20 år.